KLOKKEREN FRA NOTRE DAME
"1400-tallets slutning betød også slutningen på middelalderen."
"Europa gennemgik store forandringer."
"I Frankrig hvor krig havde hærget i 100 år, var der endelig fred.
"Folket under Ludvig XI kunne igen begynde at tro på fremtiden."
"Men skepsis og fordomme stod ofte i vejen."
"Når de fik chancen, forsøgte de at knuse folks drømme."
Jeg har aldrig hørt noget så smukt.
- Hvem er Klokkeren i Notre Dame? - Quasimodo... den pukkelryggede.
Sikke et mærkeligt navn.
Nu skal vi se grunden til jeg blev bedt om at besøge jeres værksted.
- Hvad kalder du dette apparat? "- Gutenberg kalder den trykpresse."
Man trykker bøger med den. Bøger til folket, deres højhed.
Et bind som dette trykker jeg på nogle få uger.
Tænk dig Frollo. Kun nogle uger!
Min bønnebog tog årevis at kopiere. Det kostede en formue.
Den er smukkere end en trykt bog. Men all geveltrykpressen er mageløs.
- Jeg er forfærdet! - Den lille trykpresse?
De små har en måde at slå de store ud på. Nilrotten dræber krokodillen.
- Pressen kan vælte et kongedømme. - Nu skal du ikke overdrive.
- Hvad er det der? - Første side af en ny bog.
- Om tankens frihed. - Det er Gringoire som har skrevet den.
- En fransk skribent. - En kætter. Hans ord er smitsomme.
Det er vel en velsignelse, hvis Frankrigs folk kan begynde at læse?
For mig er det en ny måde at udtrykke sine tanker på.
Der ude hersker det gamle. Der findes katedraler i alle byer.
Monumenter for det som er forsvundet.
De rejser sig som mægtige vogtere over vores borgere.
Hver statue søjle og skulptur er en side af vor historie.
En bog i sten som hylder Frankrigs sjæl.
Katedralen er fort i dens håndskrift.
Trykpressen hører til vores tid. Jeg har ikke tænkt mig at stoppe den.
Vi må ødelægge den og hænge trykkeren før det er for sent.
Jeg vil bekæmpe det trykte ord, som jeg bekæmper sigøjnerne.
Racen som oversvømmer Europa.
- Hvorfor stopper I os? - Sigøjnere skal have tilladelse.
- Andre kommer jo ind. - De er franskmænd, I er fremmede.
De kom i går, og vi kommer dag.
- Lad dem komme ind. - Vi vil ikke have fremmede her.
- Hvad er der, Helene? - Den pukkelryggede krydsede min vej.
- Skynd dig hjem og tænd et lys. - Det hjælper ikke mod Quasimodo.
- Skal du ikke hen og se på kongen? - Nej, der er for mange tyve der.
Der er jo lige så mange hjemme.
- Hvad prøver han at gøre? - Idioten tror, at jorden er rund.
Nogle fremstående matematikere tror også, at jorden er rund.
Husker du det brev vi fik fra Christoffer Columbus?
Han hævder, at man kan nå Indien fra vest.
- Jeg er fristet til at støtte projektet. - Vores land kan ikke tage sådan en risiko.
Columbus. Han er det spanske hofs nar.
Hvem ved, måske er det hoffet som er narren.
- Hvad mumler du? - Jorden er ikke rund, den er flad.
- Det har jeg set på mine rejser. - Lad os nu se skuespillet.
Den gamle tid er ovre. Det nye viser sin pragt.
Kun fjolser har brug for det gamle. Stol på fremtidens magt.
Det gør mig ondt at fortælle, at døden venter på os alle.
Man bliver født til vuggen og slutter i graven.
Kongen kommer!
- Hvordan går det? - Dårligt.
De ser for meget skuespil.
Livet er alt for forgængeligt, lad det ikke også blive forfængeligt.
Og spiser man for meget, så kaster man det op igen.
Elendige drankere! Jeg tilbyder jer sandheden.
Vi vil ikke have din sandhed!
Nu skal vi krone en nar.
Må jeg bede kandidaterne træde frem. Det styggeste udseende vinder!
Stygge tryner!
Hvad siger I til den?
- Mennesker bliver splittet af det grimme. - Det er et spørgsmål om smag.
Man undgår det grimme, men vil alligevel se på det.
- Vi godter os over det grimme. - Det gør kun pøblen, sire.
Vores venner ser ikke direkte uinteresserede ud.
- Forfærdeligt? - Hvilken klædelig styghed!
Hvilken skønhed! Pigen derhenne.
- Jeg har aldrig set hende før. - Hun er sandelig smuk.
- Hvad hedder hun? - Esmeralda.
Folk kan lide hende, også jeg. Lån mig en halv livre, doktor.
- Hun er sigøjner, sire. - Hvad så, hun er sød.
Får hun ikke din puls til at stige? - Hvad er der med dig, doktor?
Jeg har været enkemand længe, men jeg kan begynde forfra.
- Hvad er der? - Det der øje! Det stirrer på mig.
- Der er nogen der. - Et udyr!
Se hvad det er.
- Efter ham! - Den anden vej.
- Det er Quasimodo! - Klokkeren fra Notre Dame.
Vær ikke en sådan lyseslukker, Frollo. Vent her.
Der har vi kongen!
Så grim vidste vi ikke, at du var. Vi har aldrig set dig på nært hold.
Du holder altid til i klokketårnet. Nu vil vi krone dig til konge.
Hvad er der med dig, er du døv?
Må du blive ramt af pesten!
- Klokkerne har gjort ham døv. - Han er måske også stum.
- Så bliver han en udmærket narkonge. - Han kan snakke, men han vil ikke.
Vis ham kronen.
Hermed udnævner vi dig til narrenes konge.
Jeg er den ægte narkonge!
Jeg kæmper for skønhed, men det grimme går af med sejren.
Stop!
Han kan ikke tage vores konge fra os!
- Jeg vil have betaling for skuespillet. - Vi kan ikke tale om penge nu.
- Skuespillet var bestilt! - Jeg må møde kongen.
Sigøjner! Vis din tilladelse! Fang hende!
Stop hende!
- Kirkefred. - Vi har ordre om at pågribe sigøjneren.
Kirken er fristed for alle. Lovens magt ophører ved tærsklen.
Dette er nytteløst. Her har ikke engang kongen nogen magt.
Vær ikke bange. Her er du tryg.
Hvad har du gjort? Hvorfor jager de dig?
- Jeg er sigøjner. - Det er ikke din skyld.
- Quasimodo tager hånd om hende. - Han er her ikke.
- Hvor er han? - Jeg ved det ikke.
- Hvor er min bror? - I sakristiet.
Claude, jeg må tale med dig.
- Hvad handler det om? - Quasimodo.
Han opførte sig respektløst foran kongen.
- Hvor er han nu? - I tårnet.
- Han må ikke komme ud blandt folk. - Du har større indflydelse på ham.
Han er under din beskyttelse. Det var dig, som fandt ham på kirketrappen.
Helt fra han var barn, har han set dig som sin beskytter.
Quasimodo er tilbage. Jeg fører dig til ham.
- Hvem er det? - Jomfru Maria, Guds moder.
Guds moder!
Hvis vi åbner os for hende, skænker hun os trøst.
- Hvordan skal jeg snakke med hende? - Fald på knæ og bed.
Jeg har aldrig bedt før!
Præsten sagde, at du hjælper alle i nød.
Giv mig tryghed og lykke.
- Giv mig en rig ægtefælle. - Giv mig skønhed.
Giv mig fremgang.
Tag alt jeg har, men hjælp mit folk. De lider nød og er i stor fare.
- Hvad laver du i Notre Dame? - Jeg beder.
- Du kan ikke bede her, du er hedning. - Hvem er du?
- Du er ikke præst! - Jeg er det, som jeg ønsker at være.
Forsvind. Du vanhelliger stenene du knæler på.
Først danser du helt skamløst og vækker mandens lyst!
- For mig er dansen ingen synd. - Op med dig!
Din hånd, den bærer djævelens mærke.
- Heks! Jeg skal få dig hængt. - Nu ved jeg, hvem du er!
Hellige Guds moder, lad dem ikke hænge mig. Beskyt mig!
- Du kommer fra en ond race. - Du ved ingenting om mit folk.
Hæderlige folk laver ikke trolddom.
Hvis vi kunne trylle, ville vi så vælge at være udstødte og jaget?
Sigøjnerne skal tilintetgøres med ild og sværd.
Tal ikke på den måde her. Guds moder hører dig.
Jeg kunne tilbringe resten af mit liv her.
Se på vinduet deroppe hvordan det gløder i rødt og blåt.
Hvordan solens stråler bryder gennem.
Hvordan lyset møder søjlerne. De er som træerne i skoven.
Det er så fredfyldt her. Næsten mere fredfyldt end i skoven.
Fuglene synger der hvor jeg går. De og hjortene spiser fra min hånd.
De er ikke bange, bare man er god mod dem.
Jeg ved det.
- Kan du lide dyr? - Ja.
Siger du det? Du.
Så er du ikke så fuld af had. Kærligheden findes i dit hjerte.
Jeg ved det. Jeg ser det i dine øjne.
Gud har vist mig din godhed. Så må han kunne hjælpe mit folk.
Guds moder, sigøjnerne bliver drevet fra land til land.
Jeg må tale med kongen. Hvis han er god, hjælper han mit folk.
- Sørg for at han hører på mig. - Det kommer han til.
Han kommer til at høre dig. Men du må give mig en god grund.
- Det siges at sigøjnere er tyve. - Vi stjæler bare, når vi er sultne.
Mit folk har et godt hjerte. Og vi elsker jer.
Du har også et godt hjerte, for du har lovet at hjælpe os.
Lille heks. Jeg mente, at jeg vil tænke over det. Hvor bor du?
Hvor skal jeg sende svaret? Til Notre Dame?
- Ja, deres højhed. - Godt, så sender jeg det hertil.
Tak, tak... tak, Hellige moder...
- Jeg må fortælle det til mit folk! - Vent.
- Dette er et tilflugtssted, ikke sandt? - Ja.
Du kommer til at trives i klokketårnet højt over Paris.
Jeg tager selv tit derhen. Kom, så skal jeg vise dig.
Klokkeren kommer til at våge over dig.
Vær ikke bange. Det er Quasimodo. Han er ikke farlig.
Stik ikke af! Følg med mig.
Lad vær! Slip mig!
Slip hende, dit monster! Hjælp!
- Hvad skriger du for? - Den pukkelryggede!
Han har taget sigøjneren! Red hende!
Tag pigen!
- Hvad er der sket? - De har fanget den pukkelryggede.
Hold op!
- Lad mig hænge ham. - Bind ham godt fast.
Hold op med at bide!
- Hvad hedder du? - Esmeralda.
Det skal jeg huske. Vi vil mødes igen.
Kom nu, dit bæst!
Kom med ind.
- Nej, jeg venter her. - Vent aldrig på en mand.
- Han kommer tilbage. - Ja, så sandt hans navn er Febus.
- Gratulerer. Jeg ser, at I fik ham. - Takket være dig. Du skreg højt.
Sådan et monster burde ikke gå frit!
- Er sigøjnerpigen din kæreste? - Det kan man sige, kaptajn Febus.
Og husk... jeg skal nok gøre gengæld.
Giv en skilling.
Giv en skilling...
- Hvor er kongen? - Han er optaget.
Jeg kan lide hende.
Esmeralda, nu er du en af os.
Jeg er konge her og er den eneste, som kan give dig indvielseskysset.
Mange fra din stamme trives her.
Du kommer også til at finde et hjem her.
- Hvad er der? - Han vil ikke betale.
Du kender reglerne. Betal din del eller...
Jeg tæller til tre. En, to, tre...
- Hvem er det? - En fremmed.
Hvordan kom han ind? Lad mig se ham!
På knæ! Det der er tiggernes konge.
- Hvem er du? - Tillad mig at præsentere mig.
Maitre Gringoire, kunstner.
- Ved du, hvor du befinder dig? - I Mirakelgården.
Hvor de blinde kan se og de lamme kan gå.
- Ved du hvad der sker ubudte gæster? - Det kan jeg forestille mig.
- Han er en spion! - Poet! Mit skuespil blev vist til festen.
Er du hverken tigger eller tyv, skal du hænges.
- Jeg har ikke gjort noget. - Regler er regler.
Jeg kan gøre dig udødelig.
Hvad sagde du? Sig det lige igen.
Jeg havde tænkt at skrive en hyldest til din ære.
- Lad mig hænge ham. - Du prøver vel ikke på at snyde mig?
- Skån mig og du vil gå ind i historien. - Tænk, min Clopin ind i historien!
Desuden er jeg allerede en landstryger. Jeg kan lære at blive tyv.
Jeg kan underholde jer med rim du aldrig har hørt mage til.
Gode intentioner rækker ikke. Dem bliver man ikke fed af.
Du må forsøge. Hent bjældedrengen!
Hejs den ned!
- Op og hop! Stå på et ben! - Jeg knækker halsen.
Så slipper vi for at hænge dig.
Tag pungen ud af lommen. Ved den mindste lyd, og du har fejlet.
- Hvad sker der så? - Så bliver du hængt.
- Kunne du selv gøre det? - Ved det ikke jeg tager liv ikke punge.
Ring ikke, små klokker.
Mit liv afhænger af jer.
- Der må findes en lettere prøve. - Ja vist, tag dukkens plads.
En skam, jeg var begyndt at kunne lide ham.
Clopin? Giv ham chancen for at gifte sig med en af pigerne.
- Vent! - Lad mig hænge ham.
Piger! Køb en poet! Køb en poet.
- Hvad betyder det? - Hvis en tager dig til ægte er du fri.
- Så må jeg ikke hænge dig. - Charmerede idé.
Første.
Anden.
Så farvel, og mange tak.
- Tredje! - Vent!
- Vil I hænge ham? - Ja, medmindre du gifter dig med ham.
- Jeg tager ham. - Nå, vil du have hende eller ej?
Mit reb!
Bryllupskruset.
Efter Esmeralda er det din tur. Så knuser du kruset.
Han havde sådan en herlig hals!
Lad os eskortere dem til bryllupssuiten.
Vi må have noget lys.
Her er et fyrtøj.
Og så noget træ! At tænde ild er kvindens job!
Men det var en mand som førte den til jorden - Prometeus.
En gud som stjal ilden fra himlen ved at holde en kæp mod solen.
Han formede figurer af leir som han bagefter blæste liv.
De tændte derefter ildsteder at varme sig ved.
- Som vi gør nu? - Akkurat.
Esmeralda, jeg føler mig. Hvordan skal jeg kunne forklare det?
Først blev jeg hånet, så fandt jeg dig og så mistede jeg dig igen.
Og nu.
Vi er sammen. Gift.
Hvor har jeg ventet på et mirakel som dette.
Jeg, som hadede dagen, ønsker nu Febus' lys velkommen.
Febus - dagens konge!
Esmeralda?
- Sagde jeg noget som sårede dig? - Nej.
Fortæl mig det.
- Hvem er Febus? - Det er solguden.
- Solguden. - Hvorfor spørg du?
- Jeg elsker en mand, som hedder det. - Febus.
- Ikke kaptajnen som reddede dig? - Jo.
Så du elsker ikke mig? Du tog mig bare af medlidenhed!
Jeg er ked af, hvis jeg har såret dig.
Hvis jeg ikke duer som ægtefælle, vil du måske have mig som ven.
- Ven? - Ved du hvad venskab indebærer?
Som bror og søster. Som to kronblade på en blomst.
- Og kærlighed? - At være to, men også kun én.
Jeg er villig til at leve med dig på dine vilkår.
Som ægtefæller eller som bror og søster.
Jeg sørger for at ekvilibrium bevares. At ligevægten opretholdes.
- Er du jonglør? - Nej.
Det kan jeg lære dig.
Se.
Fantastisk! Det kunne jeg aldrig gøre.
- Prøv. - Det er ikke en god idé.
Tal ikke. Prøv at balancere med den.
Det er nytteløst.
Der må være sket noget.
- De skal have fat i alle sigøjnerne. - Nej, kun pigerne.
Få dem samlet sammen!
- Hvad er der? - Sigøjnerpigerne er stillet op.
Den jeg leder efter, er ikke blandt dem. Du kan lade dem gå.
Ved du hvor Quasimodo er fængslet? Ikke det? Find ud af det straks.
Stilhed.
Tal højt og tydeligt. Dommeren er døv.
Hvad hedder du?
Hvor gammel er du?
Hvad er din profession?
Har du skrevet fangens svar ned?
Du står anklaget for...
...at have forstyrret freden, for at have bortført en kvinde -
- og for at have gjort modstand mod kongens vagter.
Hvad har du at sige til dit forsvar?
- Quasimodo! - Så tilstår du?
- Jeg bliver 25 næste måned! - For det skal du piskes.
Klokker ved Notre Dame!
Dommer, fangen er døv. Kan intet høre.
Nå sådan.
For din frækhed skal du stå en time i gabestokken.
Næste sag.
Quasimodo skal modtage 50 slag af den ni- halede pisk.
Derefter skal han udholde almenhedens hån i én time.
- I går kronede de ham til konge. - Sådan er livet.
- Han får det han fortjener. - Men adelen klarer sig altid.
At piske en krøbling, det er skammeligt.
Mester Pierrat!
Er man selv blevet pisket kigger man gerne.
Jeg har prøvet det to gange. Nu køber jeg beskyttelse fra adelen.
De hellige traditioners vogtere.
De køber beskyttelse af kongen og sælger det videre.
Efter krigen, husk at den varede i 100 år.
Vi bad om hæderligt arbejde og blev pisket for tiggeri.
"De sagde ikke: Arbejd eller sult." "De sagde: Sult, arbejde får I ikke.
- Hvor jeg har sultet. - Jeg organiserede tiggernes klan.
- Der er jeg medlem nummer 7419. - Adelen er virkeligt store tyve.
Vi står for en ynkelig lille del af plyndringen.
- Det tror jeg er til vores fordel. - Vi kan afsløre sandheden.
Nu må vi stoppe mishandlingen af det stakkels kræ.
- Det kan kun Frollo gøre. - Er ikke han ærkebiskoppens bror?
29-30-31...
- Uff, han har ikke fældet en tåre! - Det gør de besatte aldrig.
Det er piskerens fejl. Det er vel vores pisker.
- Vil du have en bedre pisker? - Ja.
- Er der ikke noget vi kan gøre? - Jeg ville ønske jeg havde den magt.
- Quasimodo er jo en del af kirken. - Derude må han følge lovene.
Hvis straffen er uretfærdig, vil en højere magt hævne ham.
49-50.
Fangen bliver der en time yderligere.
Justitspaladsets kælder svømmer over af fanger.
Ikke bare af tyve og mordere, men også af kættere og fritænkere.
- Vi må bygge flere fængsler. - Nej, vi må henrette flere fanger.
- Nu? - Quasimodo er allerede dømt.
- Hvor er han? - I gabestokken.
Vand!
- Så du det? - Jeg troede han kunne lide Quasimodo.
Stol aldrig på en mand med tynde læber.
- Esmeralda! Hvor har du været? - Hos mit folk.
Jeg ville fortælle, at kongen lovede at hjælpe os.
Vand!
Der har du dit vand!
Jeg kunne ikke gøre noget, Claude. Han blev dømt før jeg vidste det.
Hvorfor tror du han fulgte efter pigen?
Han har aldrig gjort noget lignende.
Han ville ikke påføre os vanære, med mindre nogen tvang ham.
Jeg ved, at du er skuffet, men vi må være tålmodige.
Timen er gået. Slip ham fri!
Hun gav mig vand.
"Er vi ikke alle Guds skabninger placeret midt i universet -
- for at herske over jorden som Gud hersker himlen?"
"Det er på tide at respektere vores medmennesker."
Først da vil vores skæbne blive afgjort.
Jeg forstår Frollos frygt. Tænk hvis alle læste det.
- Trykpressen er en god opfindelse. - Ja, dette er en håbefuld tid.
Hej! Du burde være blevet bøddel.
Jeg havde ikke behøvet at gnide så hårdt hvis deres højhed badede oftere.
- Hvor ofte da? - To gange om året. Mindst.
Gør det så at jeg lever længere? Godt, jeg planlægger at leve i 100 år.
Længere, om eliksiren holder ord.
Hvad er det? Hvorfor ringer klokkerne nu?
Hvad er der gået af den pukkelryggede?
Se, det er Quasimodo.
- Han bliver værre for hver dag der går. - Han er virkelig blevet forandret.
Han har ikke været sig selv efter sigøjneren gav ham vand.
- Måske er han forelsket. - Er blyet smeltet nu?
- Hvem er hun? - Sigøjnerpigen. Hun skal danse her.
- Hvad gør du, Gringoire? - Verden er så smuk oppefra.
- Vær nu fornuftig! - Jeg er alt for fornuftig.
- Husk hvorfor du er her. - For at glæde vor adel som keder sig.
- Er du klar? - Ja.
Kom, Bimbo! - Glem ikke sarkasmen, Esmeralda.
Hvad har jeg gjort? Hvorfor følger du efter mig?
Hvad du har gjort?
Du har vækket noget mig som burde have fortsat med at sove.
Min tilværelse var fredelig indtil du kom ind i mit liv.
Siden da er jeg blevet sat af sporet. Jeg kan ikke befri mig fra dig.
I hver bog jeg læser, ser jeg dit ansigt.
I hver lyd, hører jeg din stemme eller tonen fra din tamburin.
Jeg har ransaget min samvittighed, men er bare blevet mere forvirret.
- De venter på min dans. - De må ikke se dig danse.
- Du brækker mit håndled! - Det var ikke meningen.
Kom. Jeg kan ikke klare tanken om alle de mænd som ser dig danse.
Jeg vil have dig for mig selv.
Hvis ikke, så er det ude med mig.
Og dig.
Og nu, mine damer og herrer.
Egyptens blomst! Det dansende under! Esmeralda!
Det er ikke Esmeralda.
Det er Aristoteles, den store matematiker.
Den kan fortælle hvor meget hver og en af jer har i pungen.
Er det ikke den sigøjnerpige?
Kom, lad os alle danse!
Dette er ikke vores fest, Bimbo. - Kom, Aristoteles.
Hvem er du? Hvor kommer du fra?
Ud med sproget. Jeg er vant til at blive adlydt.
Jeg taler som om jeg aldrig havde set en pige før.
- Hvorfor gør jeg det? - Det er fordi du elsker mig.
- For altid? - Det er lang tid.
Du glemmer at jeg er en kriger.
Jeg er parat til at dø for dig i dag. I morgen.
Kærligheden er bare en del af mit liv. En meget kær del, det indrømmer jeg.
For mig er den alt. Hele mit liv.
Der er nogen her!
- Hvad er det? - Vær ikke bange.
Febus, nu forstår jeg, hvorfor Luna vågner om natten.
Jeg ønsker Febus' lys velkommen. Febus, dagens konge.
- Esmeralda. - Sig igen at du elsker mig.
- Elsker du mig over alt andet? - Jeg kan ikke andet end at elske dig.
Så du elsker mig bare i nat? Vi må af sted. Der er nogen her.
- Jeg er bange! - Vi bliver her.
Mord! Mord!
Kaptajn Febus er blevet dræbt!
Det var sigøjnerpigen. Der er kniven. Tag hende!
Hvorfor stopper I ham ikke?
Umuligt, der er sket noget med ham! Han er blevet gal!
- Vi har forsøgt alt. - Hent hjælp.
Han vækker hele Paris.
Han er holdt op.
- Jeg har ledt efter dig, Claude. - Det er godt du er her.
Vi kunne ikke stoppe Quasimodo. Hvor har du været?
Vi går op på mit værelse. Jeg har en overraskelse til dig.
Jeg vil have at du skal høre en ny italiensk komponist...
- Hvad er der galt? - Tager du imod en morder?
- Hvad mener du? - Jeg har dræbt en mand.
Af kærlighed til en kvinde som har forhekset mig.
Hun er fælden, som Satan satte for mig.
Du er Guds tjener. Du må hjælpe mig.
Sig noget, Claude.
Den som dræber en mand, må selv dø.
"Gud siger også: Jeg skal vise dig et sted han kan flygte til."
Jeg kan ikke hjælpe en morder.
Så må hun dø, sigøjnerpigen som gjorde mig til en morder.
- Hun er ikke skyldig. - Jo, hun forheksede mig og skal dø.
For din gerning? Det kan du vel ikke mene?
Jo, en gang blev Bruno de Furenzie forhekset af en troldkvinde.
Han lod hende brænde og blev reddet. Pigens død vil være min redning.
Din samvittighed forbyder dig at begå endnu et brud.
Jeg er parat til at gøre hvad som helst for at blive fri fra hende.
Min pligt er at hjælpe pigen, ikke dig.
- Du er stadig min bror. - Ikke længere.
- Hvem er det? - Gringoire.
- Du tror vel ikke, at det var mig? - Det ved jeg, at det ikke var.
Hvordan går det med Aristoteles? Jeg har et kålhoved til ham.
Dine hænder er iskolde. Du er vel ikke bange?
Ikke længere. Åh, hvorfor tog jeg til Paris?
Græd ikke.
Jeg kom hertil for at bede kongen om at give mit folk et sted at bo.
Men mit hjerte svigtede mig. For det, fortjener jeg at dø.
Jeg får dig fri.
- Tag dig af mit folk når jeg er borte. - Sig ikke sådan noget.
Gringoire, tilgiv mig, selv om det er for sent.
- For hvad? - For det med kaptajn Febus.
Han elskede mig ikke. Jeg har været en tåbe.
Er du ikke gal på mig? Tak, Gringoire.
Der kommer nogen. Jeg må forsøge at befri dig.
- Hvad er det? - Stille, jeg hører noget.
Det kommer derfra. Se, det er Quasimodo.
Hvordan skal vi kunne redde hende?
- Her er erklæringen! - Vi trykker den med det samme.
"- Til indbyggerne i Paris." - Rolig nu.
- Hvornår er de første 100 færdig? - I morgen.
- Men hvem skal distribuere dem? - Folket i Mirakelgården.
"Hver dag forsvinder uskyldige." "De hænges og begraves levende.
Vi har ordre om at ødelægge denne helvedesmaskine!
I kan ødelægge maskinen, men ikke tanken.
I dag er det en uskyldig sigøjner, i morgen kan det være deres tur.
Lad os klage til kongen!
Hvis I ikke viser mere respekt for domstolen, fængsler jeg jer.
Luk døren.
Stille i salen!
Hold beviset op. Tilhører denne dolk sigøjneren?
Ja.
- Det var den Febus blev dræbt med. - Han var jo meget stærkere end hende.
Det er åbenlyst, at hun forsvarede sig mod den virkelige morder.
Du ved, at hun er uskyldig. Det har vidnerne bevist.
Stille i salen!
- Det er på tide at torturere tøjten. - Ikke endnu. Før den anden fange ind.
Stille!
Det beviser heksekunstnerne.
Jeg protesterer. Ingen skal dømmes på grund af fordomme.
- Før vidnet ud. - Dømmes hun efter gedens opførsel?
Dommeren burde lære gedens sprog!
Benægter du stadig, at Satan er din herre?
Benægter du, at du blev sendt hertil for at vinde sjæle til helvede?
Jeg er uskyldig.
Vis hvad der venter hende hvis hun ikke tilstår.
Det var ikke hende!
Det var mig som gjorde det.
Stille i salen!
- Tilstår du? - Jeg er uskyldig.
- Nu er tortur det eneste middel. - Så, nu skal retten trække sig tilbage.
- Hun er uskyldig. - Hun tilstår sikkert under tortur.
Det gør de alle.
Er doktoren her? Gå i gang.
Vis nåde.
Hr. Dommer. Kongen venter i retssalen.
Nej, vi venter her.
Ærkebiskopen gør livet surt for mig med sin anklage.
Nu må han være tilfreds.
Stille!
- Fangen har tilstået. - Lad os høre din forklaring.
- Hvad siger han? - Han mumler om dødsstraf.
Så stemmer vi.
Vent!
Hvad er dette?
Blod?
- Tilstod du under tortur? - Ja.
Men, jeg er uskyldig.
De siger, at du er skyldig. Jeg vil finde sandheden.
Slip hende fri! - Følg med mig.
Lad hende gennemgå en prøve.
Er det dolken hun holdt i hånden?
Det er min dolk.
Hvis du rører din, dømmes du skyldig, hvis du rører min, er du uskyldig.
Giv hendes bind for øjnene.
Vælg.
Dommen gik mod dig. Jeg beklager.
Du skal føres til Notre Dame for at sættes i gabestokken.
Derefter skal du hænges sammen med din partner... geden.
Må Herren vise barmhjertighed over din sjæl.
Du har været god ved mig.
Jeg knæler foran dig. Med en ren samvittighed.
Jeg tillader ikke, at en uskyldig pige spottes på hellig jord.
- Så hænger vi hende med det samme. - Du kan bare prøve.
Hun er en heks og skal dø. Før hende bort!
Kirkefred!
- Kirkefreden redder hende! - Hun er en morder og skal dø.
Kongen må ophæve kirkefreden.
- Jeg må se min hustru! - Ikke nu. Hun er i sikkerhed her.
- Men Quasimodo. - Han gør hende ikke ondt.
- Han har gjort det før. - Hun er tryg hos Quasimodo.
Spis, spis.
Jeg går nu, så du slipper for at se mit stygge ansigt mens du spiser.
Kom tilbage.
Du råbte på mig. Jeg er døv, forstår du.
Man skulle tro, at jeg allerede har alle fejl som findes.
Men jeg er faktisk også døv. Det er forfærdelig.
Det er først nu jeg forstår, hvor... grim jeg er!
Det er fordi du er så smuk.
Jeg er hverken menneske eller dyr.
Jeg er ligeså formløs som manden på månen!
Jeg er faktisk døv...
...men du kan tale med mig med tegn.
Hvorfor reddede du mig?
Du undrer dig over hvorfor jeg reddede dig.
Jeg forsøgte at bortføre dig.
Næste dag gav du mig vand... og lidt medlidenhed.
Hør efter.
Du kan aldrig forlade kirken!
Hvis du gør det... vil de hænge dig.
Og det ville tage livet af mig.
Der er godt i kirken. Den er vældig høj.
Kom og se.
Mennesker, små mennesker.
Men deroppe...
Venner! Deroppe er dem jeg elsker.
Jaqueline! Gabrielle! Guilliaume!
Store Marie.
Det var hende... som gjorde mig døv.
Jeg kan høre mine venner. Skal jeg spille på dem for dig?
Jeg er stolt over at være den første som skriver under.
En idiot af en pukkelryg tager loven i egne hænder, og kongen samtykker!
Vi lader os ikke styre af pøbelen. Kirken kan ikke stoppe os.
Når kongen ser dette her sætter han en stopper for kirkefreden.
Frollo.
Det er din tur til at skrive under. Nu må kongen tage vort parti.
Pigen skal hænges. Denne straf besegler skæbnen.
Jeg har noget at sige.
- Hvad er der, mit barn? - Gringoire.
Hver eneste mand i Mirakelgården er parat til at kæmpe for Esmeralda.
Dette nye våben vil redde hende. De frarøver os ikke kirkefreden.
Vent. Jeg må skrive erklæringen til kongen og folket færdig.
- Trykkeren venter. - Jeg kender en bedre måde, vold!
- Jeg tror ikke på vold. - Du er en drømmer.
Vil du redde Esmeralda eller ej?
- Stå ikke bare der og tal. Gør noget! - Vent.
På at de hænger Esmeralda? Min hær af forbrydere er klar.
Vi må vente, Clopin. På effekten af skriveriet.
- Du glemmer adelens magt. - Kongen kommer også til at læse den.
Han kunne ikke redde trykpressen. Vi går gang! Gør jer klar.
Du siger, at denne tekst deles ud over hele Paris.
- Over hele landet, sire. - Håndværkerne begynder at vågne.
- Resultatet af trykpressen. - Fortsæt med at læse.
"Folket stoler på kongen.
Så længe domstolene bruger tortur i stedet for sund fornuft -
- vil han ikke ophæve kirkefreden Notre Dame."
Det er et angreb mod dig, Frollo.
Hvad er det?
Hvorfor samles de derude?
- Olivier? Hvad sker der? - Folket frygter adelens indflydelse.
De vil forsikre sig om at de ikke ophæver kirkefreden.
- Hvad betyder alt dette? - Det er teksten, sire.
Jeg forstår.
Poeten er smartere end jeg troede.
Denne nye måde at klage gennem en trykt skrift -
- skaber en tankegang som til og med har indflydelse på konger.
Uforskammet, men jeg kan lide det.
Det er nyt.
- Offentlig tanker er farlige. - For hvem?
- Ærkebiskopen er her, deres højhed. - Vis ham ind.
Kirkefreden er i fare.
- Har du læst dette? - Ja, folket er i oprør.
Godt! Sæt en kæp i hjulet for falske adelsmænd som leger konger.
Hæng og plyndre dem. Fremad, mit folk.
- De ødelægger Notre Dame. - Hvad mener du?
Tusindvis af tiggere stormer Notre Dame.
Det vil jeg ikke gå med til! Det hele er din skyld.
Havde du ikke blandet dig, ville pigen være blevet hængt. Alt ville være godt.
- Men pigen er jo uskyldig. - Dommen fældede hende.
- Hun er uskyldig alligevel. - Så må du vide hvem morderen er.
Hvem er det? Ud med sproget.
- Deres højhed. - Hvem er det, som du beskytter?
Jeg venter på at min bror skal tale.
Er dette en sag mellem jer to? Hvem er det?
- Er det den pukkelryggede? - Nej.
Nå, hvem er det så?
- Hvem er morderen? - Mig.
Og jeg ville gøre det igen.
- Jeg forstår ikke. - Han er forelsket i sigøjnerpigen.
- Han dømte hende til døden! - Fordi hun ikke elsker ham.
Frollo... en morder.
Olivier! Hvem er du? Så det var dig, som skrev det.
Arrester Frollo. Skynd jer! - Kom ind.
Jeg, Clopin... tiggernes konge -
- beder dig, ærkebiskop i Paris, slippe sigøjnerpigen fri.
Vi er kommet for at redde hende fra galgen.
Åbn portene, ellers bryder vi ind!
- Hvem er I? - Håndværkere og borgere i Paris.
Vi vil forsvare kirkefreden. Ingen skal bryde den.
Ikke engang adelen? Jeg tror dig ikke.
Angrib!
Folket er kommet for at hænge dig. Men jeg holder dem væk.
Her er du sikker. Jeg lader dem ikke komme ind.
Hvis du er bange, så er det bare træk i rebet.
Jeg kan høre klokken.
Krystere!
Vi kan ikke lade adelen hænge hende. Hun er en af os!
Er I bange for lidt træspåner? Hvor er jeres mod?
Vi må redde hende.
Kæmp! Stik ikke af, som en flok bange rotter.
Der findes ingen dæmon deroppe. Det er bare klokkeren Quasimodo.
Vi burde takke ham for murbrokkerne. Nu går vi igang!
Hug til!
Parisere!
Hun er fri, vi vandt! Kongen har benådet hende.
Gå hjem i fred.
Pigen er benådet og hendes folk er fri til at slå sig ned i Frankrig.
- Vi vandt! - Gringoire!
Clopin.
Hvorfor ventede du ikke? Jeg sagde jo, at jeg kunne redde hende uden vold.
Jeg troede, at det bare var en poets drøm.
Tak ikke mig, tak Quasimodo der reddede dig fra galgen.
Og Gringoires tekst befriede dig.
Hvorfor er ikke jeg lavet af sten, ligesom dig?